Title: Maleficent Year: 2014 Duration: 01:37:28 Subtitles Source: Yes
‫הכתוביות הובאו, נערכו וסונכרנו ע"י UniHebSubs ‫גרסת Unicode
‫בואו נספר מחדש סיפור ישן,
‫ונראה כמה טוב אתם מכירים אותו.
‫היה היו שתי ממלכות, ‫שהיו בריב נצחי,
‫אמרו שרק גיבור גדול, ‫או רשע נורא, יצליחו לאחד אותן.
‫עד כדי כך הייתה גדולה ‫היריבות ביניהן.
‫בממלכה אחת גרו אנשים ‫כמוכם וכמוני,
‫ועליהם שלט מלך יהיר וחמדן.
‫הם היו תמיד לא מרוצים
‫וקינאו בעושר וביופי ‫של השכנים שלהם.
‫כי בממלכה השנייה, "הביצות",
‫חיו יצורים מוזרים ‫ונפלאים מכל מיני סוגים.
‫לא היה להם צורך במלך או במלכה, ‫כי הם בטחו אחד בשני.
‫בעץ גדול על צוק גדול בביצות, ‫חיה כזאת רוח.
‫אולי היא נראית כמו ילדה, ‫אבל היא לא הייתה סתם ילדה.
‫היא הייתה פייה.
‫זה טוב.
‫וקראו לה... מליפיסנט.
‫בוקר טוב מר שנטרל, ‫יופי של כובע!
‫לא... לא לזרוק את זה!
‫לא פגעת בי!
‫בוקר טוב!
‫עבודה טובה, קטנות!
‫טוב, מה קורה, בנות? ‫-שמענו כרגע שגנ...
‫זה התור שלי! אני רוצה להגיד לה! ‫-אני רוצה!
‫זה החוק, פליטל. התור שלי היום, ‫התור שלך יהיה מחר.
‫שמענו כרגע... ‫-לא, את כבר דיברת אתמול,
‫אז התור שלי היום, ‫והתור של טיסלוויט מחר.
‫אתן מספרות?
‫עכשיו את! -נכון. ‫מליפיסנט, שמענו כרגע...
‫שמענו כרגע שגילו בן אנוש ‫גנב בבור האוצרות!
‫תסלחו לי.
‫הכנפיים שלה יותר מדי גדולות ‫והיא תמיד בורחת!
‫האנשים כאן. ‫רק שהמלחמות לא יחזרו.
‫אני לא פוחדת.
‫חוץ מזה, אף פעם לא ראיתי ‫בן אדם מקרוב.
‫למה אתה לא יוצא?
‫הם רוצים להרוג אותי. ‫וחוץ מזה, הם נורא מכוערים.
‫זה גס ומעליב מאוד!
‫אתה לא צריך להקשיב לו, בלתזאר. ‫הוא טועה כי אתה עץ מקסים.
‫אני יודעת, ילד. אני יודעת שגנבת ‫אבל לא נהרוג אותך.
‫אז תצא! ‫שמעת אותי? צא, נו!
‫אתה איש גדול?
‫לא.
‫אני חושבת שהוא רק ילד...
‫ואת רק ילדה... אני חושב.
‫מי אתה?
‫השם שלי הוא סטפן. ‫שלום.
‫אני מליפיסנט.
‫כן, צודק.
‫תחזיר את הגניבה מיד.
‫איזו גניבה?
‫אם הייתי יודע שתזרקי את זה, ‫הייתי משאיר את זה אצלי.
‫לא זרקתי את זה.
‫שלחתי את זה הביתה, ‫כמו שאני אעשה בשבילך.
‫יום אחד, אני חושב לגור שם. ‫בטירה.
‫ואיפה אתה גר היום?
‫אני גר באסם.
‫אז ההורים שלך חקלאים, כן?
‫הם כבר לא כאן.
‫גם שלי מתו.
‫אנחנו עוד נתראה, שלום.
‫כדאי שלא תחזור למקום הזה שוב. ‫זה יכול להיות כואב.
‫אם אני אחזור עוד פעם לכאן, ‫את חושבת שתהיי?
‫אולי, סטפן.
‫מה קרה? -זו הטבעת. ‫פיות נשרפות מברזל.
‫אני נורא מצטער.
‫הכנפיים שלך יפות.
‫מליפיסנט חשבה ‫איך סטפן זרק את הטבעת,
‫למרות שהיה לו כל כך מעט בעולם, ‫רק כדי שידו תיגע שוב בידה.
‫ולבה נרגש.
‫והגנב הצעיר, ‫שקיווה לגנוב אבן יקרה,
‫גנב משהו הרבה יותר יקר.
‫מליפיסנט!
‫מליפיסנט?
‫אחרי כל השבועות האלה, ‫תראו מי בא.
‫חשבתי ששווה להסתכן.
‫אז מה את אוהבת לעשות?
‫למרות שלא הייתם מצפים לזה, ‫סטפן ומליפיסנט נעשו חברים.
‫ולזמן מה, ‫היה נדמה, לפחות להם,
‫שהשנאה העתיקה ‫בין בני אדם לפיות נשכחה כליל.
‫והחברות... ‫הפכה לאט לאט למשהו אחר.
‫וביום הולדתה השש עשרה, ‫סטפן נתן למליפיסנט מתנה.
‫הוא אמר לה שזו נשיקה ‫של אהבת אמת.
‫אבל לא כך היה.
‫כשהשנים עברו, השאיפות של סטפן ‫הרחיקו אותו ממליפיסנט,
‫וקירבו אותו לפיתויים ‫של ממלכת בני האדם.
‫כשמליפיסנט, הפיה החזקה מכולן, ‫גדלה והפכה למגינת הביצות.
‫מליפיסנט נהגה להלך לבדה, ‫ולפעמים תהתה היכן סטפן נמצא,
‫כי היא מעולם לא הבינה את ‫החמדנות והקנאה של בני האדם.
‫אבל היא עוד תלמד.
‫כי מלך בני האדם שמע ‫על כוח הביצות שהולך ומתחזק,
‫והחליט למחוץ אותו.
‫שומרים, לעצור!
‫הנה, זה כאן!
‫הביצות האיומות ‫ששום איש לא מתעסק איתן,
‫מפחד מהיצורים שלהן,
‫שאורבים בתוכן, ‫אז בואו נלך לחסל אותם!
‫תעצור את הצבא שלך!
‫מלך לא יציית לפקודות, ‫מפיה עם אוזני ארנב.
‫טעות! ‫אני לא רואה אותך כמלך!
‫תגמור אותה מיד.
‫גדוד!
‫להתקדם!
‫שהיער יצא לתמוך בי!
‫תשמרו על השורה!
‫יצורים אפלים!
‫להסתער!
‫היא פגעה בו! ‫-אל המלך!
‫אתה לא תקבל את הביצות!
‫עכשיו לא, ולעולם לא! ‫אתה לא תקב...
‫כשהוכתרתי למלך, ‫הבטחתי לנתינים, שיום אחד,
‫נכבוש את... ‫ארץ הביצות והאוצרות שלה.
‫כל אחד מכם...
‫נשבע... אמונים לי... ‫ולמטרה הזאת.
‫הפסדתי בקרב.
‫האם זה מה שאני משאיר אחרי?
‫אתם חושבים בטח... ‫"שיתפגר הזקן..."
‫עוד מעט זה יקרה.
‫ומה אז? אני אבחר יורש... ‫שיוכתר במקומי, וידאג לבת שלי.
‫מי מביניכם... מסוגל...
‫לחסל את המעופפת השטנית, ‫להתנקם בשמי,
‫ולאחר מותי, לקבל את הכתר?
‫מליפיסנט... מליפיסנט!
‫תגיד... ‫איך בני האנוש מתנהגים?
‫מליפיסנט, ‫יש להם כוונות רעות...
‫תאמיני לי שזה נכון. ‫המלך הנרי נחוש להרוג אותך.
‫בבקשה, את חייבת לסמוך עלי.
‫הם דיברו על הרבה דברים, ‫והשנים הלכו והתפוגגו.
‫והיא סלחה לסטפן,
‫למעשיו המטופשים ולשאיפות שלו, ‫והכול חזר להיות כמו פעם, מזמן.
‫תשתי.
‫מליפיסנט?
‫מה זה?
‫היא כבר לא תעוף יותר.
‫היא הובסה?
‫עשית עבודה מצויינת. ‫מה שאחרים פוחדים לעשות.
‫תתוגמל כראוי.
‫אני רוצה באמת, ‫להתמנות ליורש העצר או ל...
‫כל מה שתגיד.
‫זה הסוף שלך!
‫עורב מלוכלך.
‫הפוך לבן אדם.
‫זה שד!
‫למה לא השארת אותי ‫בתוך גוף של עורב?
‫העדפת שאני אתן לו להרוג אותך?
‫נדמה לי שכן.
‫תפסיק להתלונן. ‫הצלתי אותך.
‫אני מצטער.
‫יש לך שם, נכון?
‫דיאבל.
‫ובגלל שהצלת אותי מידיו, ‫אני אעשה מה שתבקשי.
‫אני המשרת שלך.
‫כנפיים.
‫אתה יכול להיות במקומן?
‫אני מציג בפניכם את זה שיתחיל ‫שושלת חדשה,
‫הוד מעלתו, המלך סטפן.
‫הוא עשה לי את זה, ‫בגלל שהוא רצה להיות מלך.
‫מה עכשיו, גבירתי?
‫הכנפיים שלה!
‫זו בת!
‫זו בת! -נולדה בת!
‫ובכן?
‫לא ראיתי כלום גבירתי, ‫אבל, הייתה...
‫נו, תגיד.
‫תינוקת.
‫למלך סטפן ולמלכה נולדה בת.
‫הם יטבילו אותה.
‫יהיה טקס מלכותי, שמעתי.
‫הוא עושה טקס לבת שלו...
‫ולא הזמין אותי.
‫יהיה מאוד מעניין.
‫כל מיני אורחים הגיעו ‫לטקס ההטבלה.
‫אפילו שלוש פיות, ‫שרצו להביא שלום ואחווה.
‫יפהפייה! ‫-תראו, הנה התינוקת!
‫אני משוגעת על תינוקות! ‫-תתרכזו, בבקשה.
‫אני לא אגיד את זה שוב.
‫אדוני... הוד מעלתך...
‫לי קוראים נוטגראס, ‫אנחנו מארץ הביצות.
‫אני פליטל, אדוני המלך.
‫ולי קוראים טיסלוויט, אדון וגבירתי.
‫הן הביאו מתנות לתינוקת.
‫אלו לא מתנות רגילות, ‫אתם מבינים, כל אחת...
‫קסומה ומשגעת!
‫כן, ותעשה טוב לתינוקת.
‫בסדר.
‫אורורה מתוקה, לכבוד הולדתך ‫את תקבלי... יופי מלכותי.
‫המתנה שלי, ‫היא שלעולם לא תרגישי עצבות,
‫אלא רק שמחה - כל ימי חייך.
‫תינוקת מתוקה, ‫אני מאחלת לך בזאת,
‫שתהיי טובה ו...
‫מליפיסנט! ‫-מליפיסנט!
‫טוב להיות כאן.
‫איזה ארוע זוהר ומרגש, ‫המלך סטפן.
‫תראו את זה: ‫יש אצילים, מלכים, ו...
‫אה, כן!
‫אפילו פשוטי עם.
‫האמת שדי... הרגשתי לבד ‫ונורא נסערת
‫כשלא קיבלתי את ההזמנה שלי.
‫כדאי שתלכי מכאן.
‫אוי לי. ‫מבוכה פשוט נוראית יש כאן.
‫ולא נעלבת?
‫בכלל לא.
‫וכדי שתראו שאני לגמרי... ‫לא כועסת,
‫אז נכון, ‫גם אני אתן לה עכשיו...
‫שי.
‫לא! ‫לא רוצים ממך שום דבר!
‫תתרחקי מהנסיכה!
‫כן, תתרחקי!
‫זהו רגע גדול וחשוב.
‫הנסיכה, אכן תגדל ‫להיות שמחה ויפה.
‫וכולם אותה יאהבו תמיד.
‫זו מתנה טובה מאוד.
‫אל תעשי את זה.
‫אבל...
‫ביום הולדת שש עשרה, ‫תוך כדי שהשמש שוקעת,
‫כשתהיה בחדר הטוויה היא תיפצע ‫על ידי מחט דוקרת!
‫ותיפול אל תוך שנת מוות כזאת!
‫כמו תרדמת נצחית ‫שממנה הילדה כבר...
‫לא תתעורר.
‫מליפיסנט, בבקשה ‫אל תעשי את זה, אני מתחנן.
‫זה נהדר שאתה מתחנן.
‫על הברכיים.
‫בבקשה, לא.
‫הו, כן.
‫טוב, אז הנסיכה... ‫בסוף תתעורר משנת הישרים.
‫אבל רק על ידי נשיקה... ‫של אהבת אמת.
‫זו קללה שלא תתבטל לעולם! ‫שום כוח לא יצליח לשנות את זה.
‫המלך סטפן הורה לאנשיו להחרים ‫כל גלגל טוויה בממלכה.
‫הגלגלים נשברו ונשרפו ‫כדי שלא ישתמשו בהם,
‫ונזרקו לצינוק הכי עמוק בטירה.
‫בסודי סודות הוא העביר את הילדה ‫לידי הקסם של הפיות,
‫כדי שייקחו אותה למקום מרוחק ‫למשך 16 שנה ויום.
‫סטפן הסתגר מאחורי ‫חומות הטירה שלו,
‫כשהחיילים שלו התפרשו לכל עבר, ‫כדי לצוד את מליפיסנט.
‫אבל היא הקימה חומות משלה,
‫כדי שהביצות לא יסבלו שוב לעולם ‫את מגע בני האדם.
‫והיא התפלשה בצער... ‫שהביאה הקללה שלה.
‫הפיות החלו במשימה,
‫לגדל את אורורה ‫בבית קטן ונוח ביער.
‫לא. פה נגור?
‫בא לי לבכות.
‫בואו ניכנס.
‫אנחנו צריכות להקטין את ה... ‫התינוקת.
‫או להגדיל אותנו.
‫לא, מה שאנחנו צריכות ‫זו תחפושת טובה.
‫למה את מתכוונת?
‫צריך להשתלב בסביבה!
‫להיות מספיק גדולות ‫כדי לטפל בה.
‫טוב אז... ‫תעמדו לידי, בנות.
‫אני סופרת... ‫ארבע, שלוש, שתיים... אחת!
‫הלך לנו יפה. זה נחמד.
‫עכשיו, ‫כדי שאף אחד לא ישאל שאלות
‫אנחנו לא פיות יותר,
‫אנחנו שלוש כפריות שמגדלות ביער ‫את התינוקת, היתומה הזאת!...
‫לא נעוף יותר. ‫-לא נעוף?
‫לא! -לא, נוטגראס... ‫ובלי קסמים, אני לא מרשה!
‫בלי קסמים? ‫-זה מה שאמרתי.
‫אנחנו באמצע שום מקום. ‫-לפחות לא ימצאו אותנו כאן.
‫הנה את. ‫למה את תמיד מתחבאת לי?
‫קדימה, חוזרים הביתה.
‫איזה מכוערת. ‫זה ממש מעורר רחמים.
‫את כזאת... מפלצת.
‫אולי הפיות לא היו ‫הבחירה המושלמת למשימה.
‫למה היא בוכה?
‫אולי היא רעבה.
‫תביאי אוכל.
‫הנה, מתוקה!
‫את יכולה לאכול!
‫היא תמות ברעב ‫עם המטורללות האלה.
‫אל תדגדג אותי.
‫מה עשיתי? ‫-את שיקרת!
‫ראיתי אותך!
‫נתחיל עוד משחק.
‫זה לא מפריע לי.
‫שקרנית... עם פרצוף של יתוש!
‫פרצוף של יתוש.
‫תפסיקו מיד.
‫מה את רוצה? מה עשיתי?
‫אז אולי את עושה את זה! ‫-מי, אני?
‫לא יכול להיות שתעשו צחוק ממני. ‫אז פשוט תפסיקו לעשות את זה.
‫זה לא מצחיק!
‫מים. מים...
‫כל הכבוד!
‫אתן אשמות!
‫עשיתן לי קסם!
‫זה מאוד מצחיק, תפסיק.
‫עם חלוף הימים, ‫אפלה השתלטה על סטפן.
‫הוא נתקף עוד ועוד ‫בפרנויה ונקמה.
‫אש מוכנה! ‫-לשחרר!
‫אכזבת אותי.
‫אין דרך להשמיד את החומה הזאת. ‫עשיתי הכל שהיא תיפול.
‫אין דבר... ‫שלא ניתן להשמיד אותו!
‫לא החומה, לא הקללה, ‫ולא את מליפיסנט!
‫רק ברזל יכול לעשות את זה.
‫את!
‫איי! זוזי, די!
‫תראה, ‫המפלצת עומדת ליפול עכשיו.
‫מה אתה רוצה?
‫שלום.
‫לא להתקרב. ‫תסתלקי. לא להתקרב.
‫זה לא ילך, ילדונת. ‫אני לא אוהבת ילדים.
‫על הידיים.
‫לכי, ילדה. לכי, לכי.
‫כמו שמליפיסנט אמרה, ‫אורורה באמת גדלה, שמחה ויפה.
‫ציפור יפה.
‫הרחק מהארמון הנשגב, ‫שאותו היא לא זכרה.
‫וכשהעונות התחלפו, ‫והפרחים צמחו, גם היא גדלה.
‫שלום...
‫הנה, חמוד.
‫העולם מסביב סיקרן אותה.
‫ומה ששוכן מעבר ‫לחומת הקוצים המפחידה.
‫איזה סקרנות יש למפלצת.
‫אבל היא לא הייתה היחידה ‫שרצתה לעבור אותה.
‫תראה.
‫זאת היא? ‫זאת מליפיסנט?
‫אני לא יודע.
‫תביא לי אותם.
‫לא, זה סתם איזה טיפשה מהכפר.
‫איך יכולת לעשות לי את זה?
‫לא אמרת שתסייע לי?
‫כן, אבל אני לא כלב.
‫טעות. זה היה זאב.
‫אין הבדל!
‫הם מלוכלכים, מרושעים ‫והם צדים ציפורים.
‫בסדר, בפעם הבאה ‫אני אהפוך אותך לתולעת מגעילה.
‫אני אשמח להיות תולעת מגעילה,
‫רק אל תהפכי אותי לכלב מסריח...
‫מה היה קורה...?
‫וואו...
‫אני יודעת שאת שם. ‫אין לך סיבה לפחד.
‫אני לא מפחדת.
‫אז למה את לא יוצאת?
‫שאת לא תפחדי.
‫זה לא יכול לקרות.
‫את לא זרה.
‫אני לא?
‫את הפיה הסנדקית שלי!
‫מה?
‫פיה ששומרת עלי.
‫את ממש דואגת ‫ושומרת כל כך יפה
‫הרגשתי כל החיים שאת קרובה.
‫איך?
‫הצל שלך, עקב אחריי ‫מאז שהייתי קטנה מאוד.
‫לאן שאני הולכת, ‫אני רואה אותו רודף אחרי תמיד.
‫אני זוכרת אותך... ‫עורב יפה.
‫זה דיאבל.
‫שלום, אורורה.
‫אני זוכר אותך... ‫היית תינוקת חמודה.
‫זה לגמרי הדבר שדמיינתי!
‫זה כל כך יפה! ‫תמיד רציתי לבוא...
‫לילה טוב, מפלצת.
‫אני יודע בדיוק מה קורה.
‫אני רואה איך אתן לועגות לי.
‫אני רואה איך אתן... ‫עושות לי...
‫מלכי? ‫המלכה ביקשה שאני אקרא לך.
‫תניח לי.
‫מלכי, היא חולה.
‫האחיות חוששות שהיא ‫לא תחזיק מעמד עד הבוקר.
‫אתה לא רואה ‫שאנחנו בדיוק מדברים?
‫כשהקללה תיכשל ‫מליפיסנט תבוא לנקום בי.
‫וכשזה יקרה, ‫אני אהיה מוכן.
‫הן כאלו יפות.
‫הקללה מבוטלת. ‫לתמיד אותה אשבור.
‫הקללה שלי מבוטלת. ‫לתמיד אותה אשבור.
‫לתמיד אותה אשבור!
‫זו קללה לנצח נצחים... ‫אף כוח בעולם לא ישנה אותה.
‫לכל הפיות יש כנפיים?
‫לרוב.
‫למה לך לא?
‫הפיות האחרות עפות הרי.
‫את הכנפיים שלי מישהו גנב ממני.
‫וזה כל מה שאני אגיד בעניין.
‫הן היו גדולות כאלה? ‫איזה צבע היה להן?
‫הן נגררו מאחורי מרוב שהיו גדולות.
‫והן היו חזקות.
‫הן לקחו אותי מעבר לרוחות ‫ולתוך העננים.
‫הן לא אכזבו אותי, ‫יכולתי לסמוך עליהן.
‫הן תמיד היו שם.
‫היא באה הנה... שמעתי.
‫איפה הפועלים שלך?
‫ישנים, הוד מעלתך.
‫תחזיר אותם לעבודה ‫תיכף ומיד.
‫הם מותשים, מלכי,
‫אבל אני אחזיר אותם ‫לעבודה על הבוקר.
‫אני צריך שהם יעבדו עכשיו.
‫מה? זה מוקדם לזה.
‫כן... כן.
‫אתה צודק, זה מוקדם.
‫אז תעיר אותם.
‫להעיר?
‫תעיר אותם! שיחזרו לעבודה עכשיו! ‫בגלל שהזמן נגמר! זוז, מהר!
‫אורורה... בואי הנה.
‫שבי.
‫תשמעי את זה, זה חשוב.
‫מה, סנדקית?
‫יש רוע לב ואכזריות בעולם.
‫ואין לי איך להגן עלייך מפניהם.
‫יהיה לי יום הולדת 16 עוד מעט. ‫אני אדאג לעצמי עכשיו.
‫כן, ילדה.
‫זה לא... הדבר החשוב... ‫-יש לי תכנית.
‫כשאני אהיה גדולה, ‫אני אגור אתך ביחד פה, בביצות.
‫ואז נוכל לדאוג אחת לשנייה.
‫לא חייבים לחכות שתהיי גדולה יותר. ‫זה יכול עכשיו לקרות.
‫אני רוצה את זה.
‫אני אשן מתחת לעץ, ‫אוכל פירות ואגוזים,
‫וכל הפיות יאהבו אותי ‫ביער הזה.
‫לעולמים יהיה לי פה אושר בלב.
‫אני אספר לדודות שלי מחר.
‫אז להתראות.
‫אני כל כך מתרגשת!
‫"דודות, אני כמעט בת 16, ‫אני צריכה חיים משלי".
‫לא. "אני אוהבת אתכן מאוד... ‫אבל הגיע הזמן להיפרד.
‫"הייתן מאוד טובות אליי,
‫"חוץ מהפעם ‫שנתתן לי בטעות לאכול עכבישים."
‫שלום.
‫אני טיפונת אבוד, פשוט הייתי בדרך ‫לטירה של המלך סטפן,
‫וחשבתי אם... ‫תוכלי לעזור לי.
‫אני לא רוצה להבהיל אותך...
‫סליחה, זו אשמתי, ‫הייתי צריך...
‫אני מצטער.
‫הנה הטירה. תסתכל. ‫לכאן.
‫יש לך שם?
‫פיליפ.
‫שלום, פיליפ.
‫איך קוראים לך?
‫אורורה.
‫שלום, אורורה.
‫טוב, היה נעים להכיר אותך ‫ושוב אני מתנצל... מאוד,
‫שהייתי כזה טיפש אבוד.
‫הכל בסדר.
‫זה טוב.
‫כדאי שאני אלך עכשיו.
‫שלום לך.
‫אתה עומד לחזור מכאן?
‫דבר לא יעצור אותי.
‫אז אתה תחזור?
‫בקרוב מאוד.
‫שלום לך, פיליפ.
‫שלום לך. בינתיים.
‫אתה מוכן להירגע?
‫אז מה? ‫הבחור הזה יעשה את זה.
‫לא, דיאבל.
‫כן! הוא ייתן נשיקת אהבת אמת ‫והקללה תישבר.
‫פשוט תישבר?
‫אתה עוד לא הבנת את העניין?
‫עשיתי את זה ככה ‫בגלל שאין אהבת אמת בכל העולם.
‫אני מבין ‫שזה מה שאת חושבת אבל...
‫מה עם אורורה?
‫הבחור הזה ‫יכול לשנות את הגורל שלה,
‫היא לא חפץ. את יודעת.
‫אני לא פוחד, ‫תהפכי אותי למה שאת רוצה.
‫ציפור, תולעים.
‫זה בסדר גמור.
‫אני כל כך שמחה ‫שאנחנו עוזבות מחר.
‫עוזבות מחר? ‫מאיפה הרעיון הזה?
‫לאורורה יש יום הולדת ‫שש עשרה מחר, אוקי?
‫וסטפן אמר לנו להחזיר אותה ‫יום אחרי יום ההולדת.
‫לא. ‫זה אותו היום, מצטערת.
‫לא, יום אחרי יום ההולדת.
‫אותו יום. ‫-אחרי.
‫אותו. ‫-אחרי.
‫אותו, אותו, אותו! ‫-אחרי, אחרי, אחרי!
‫די, מספיק! נו?!
‫מה?
‫חוצפניות!
‫אני רוצה מאוד לדבר אתכן.
‫כן, מותק, מה רצית?
‫ממש לא התכוונתי לגלות את זה...
‫מחר אני אהיה ‫בת שש-עשרה פשוט...
‫אני כבר לא אגור פה.
‫תראי, ילדתי,
‫אני לא בזבזתי... ‫שש-עשרה שנה...
‫בצריף העלוב הזה, ‫עם הטמבליות האלו...
‫ששש! ‫כדי שתוכלי לבוא ולהרוס את זה.
‫אולי נחזיר אותך לאבא ‫והוא כבר לא יתן לך...
‫להחזיר לאבא?
‫אמרתן שההורים שלי מתו מזמן.
‫אני אומרת שתשבי אתנו.
‫פיה סנדקית!
‫אני כאן.
‫מתי התכוונת לגלות לי ‫שאני מקוללת?
‫זה נכון?
‫אכן.
‫הבנתי מהדודות... ‫שקיללה אותי פייה נוראה,
‫אני... לא ממש זוכרת ‫איך קוראים לה.
‫זה היה... מ... מל...
‫מליפיסנט.
‫את זאת...?
‫את זו מליפיסנט?
‫לא! לא רוצה שתגעי בי. ‫את כל הרוע שבעולם!
‫את הכל!
‫תמצא את הבחור!
‫אני צריך כל חייל פנוי ‫באגף המזרחי עכשיו,
‫שאף אחד לא ישמור על השער, ‫אני רוצה שהיא תיכנס בקלות.
‫מצטער להפריע, אדוני המלך.
‫מצאנו את הילדה הזאת בשער. ‫היא טוענת שהיא הנסיכה.
‫אבא. זו אני, אורורה!
‫הו, את נראית כמו אמא שלך.
‫הן החזירו אותך יום אחד קודם... ‫אמרתי לפיות הטיפשות האלה!
‫תנעלו אותה בחדר, ‫לעוד יום. לכו.
‫הכינו את החיילים, מליפיסנט מגיעה.
‫איזה יופי לחזור להיות קטנה!
‫תראו את הרגליים הקטנות שלי! ‫התגעגעתי אליהן כל כך!
‫תהיי בשקט, ‫חייבים למצוא את אורורה.
‫המלך יערוף לנו את הראשים.
‫אורורה...
‫חכי!
‫נסיכה?
‫אני מחפש פה נערה.
‫ברור שכך.
‫צריך סוס.
‫קדימה, דיאבל.
‫לנצח נצחים... ‫תיפול לשינה כמו מוות...
‫מהר דיאבל! עם כל הכוח!
‫...כשתהיה בחדר הטוויה היא תיפצע ‫על ידי מחט דוקרת!
‫לתרדמת נצחית!
‫תיפול לשנת מוות.
‫זה קרה.
‫הכניסו את השומרים, ‫הוא מחכה לך בפנים.
‫אם ניכנס לטירה הזאת, ‫לא נצא ממנה בחיים.
‫אני הולכת לשם. ‫אתה יכול להישאר.
‫אני מודה לך ממש.
‫"אני צריכה אותך, דיאבל.
‫"אני לא יכולה להסתדר בלעדיך, ‫דיאבל".
‫שמעתי את זה.
‫תראו אותה. ‫תראו מה עשיתן.
‫היא בסך הכל נרדמה.
‫סך הכל נרדמה, את אומרת?
‫היא בסך הכל נרדמה.
‫היא בסך הכל נרדמה... ‫לעולמים!
‫מה עם הנשיקה?
‫כן, של אהבת אמת!
‫אני חושב... שזה לא קיים.
‫אבל זה הסיכוי היחיד שלה, ‫אדוני המלך.
‫גבירתי.
‫לתרדמת נצחית! ‫הנסיכה אורורה המסכנה.
‫מה נעשה? מה הפיתרון?
‫אנחנו לא מוותרים, נכון? ‫קדימה, בנות.
‫אנחנו אפילו לא יודעות ‫איפה להתחיל!
‫אל תצפי שאהבת אמת ‫פשוט תיפול לך על הראש.
‫תסלחו לי.
‫אבל איפה אני? ‫נראה שלא שהייתי פה בחיים.
‫בטירה של המלך סטפן, אדוני.
‫זה כל כך מבלבל...
‫הגעתי למקום ‫שהייתי אמור להיות בו?
‫השאלה היא למה הגעת? ‫-אבי שלח אותי למלך שלכן.
‫מי זה אבא שלך? ‫-המלך ג'ון מאולסטד.
‫הוא נסיך!
‫אורורה.
‫הוא מכיר אותה.
‫למה היא ישנה?
‫היא לכודה בתוך כישוף, יקירי.
‫נכון שהיא יפה מאוד?
‫בשום מקום לא ראיתי יופי כזה.
‫אתה רוצה לנשק אותה, נכון?
‫רוצה מאוד.
‫אז קדימה, תנשק!
‫אני מרגיש לא נוח עם זה.
‫אני בקושי מכיר אותה, ‫נפגשנו רק פעם אחת.
‫לא שמעת על אהבה ממבט ראשון? ‫תנשק אותה. נו!
‫אז למה כישפו אותה?
‫תנשק כבר!
‫לא עשית את זה כמו שצריך.
‫זו אמורה להיות אהבת אמת. ‫הייתי בטוחה שהוא האחד.
‫מה אתן עושות?
‫חייבים להמשיך לחפש.
‫זה היה ברור.
‫אני לא אבקש שתסלחי לי,
‫כי את מה שעשיתי לך ‫לא יצילו אלף סליחות.
‫הלכתי לאיבוד...
‫כששנאתי ונקמתי...
‫אורורה המתוקה.
‫את כל שנותר מליבי לקחת... ‫עזבת אותי עכשיו לתמיד.
‫אני נשבעת לך שכל עוד ‫אני נמצאת פה, את לא תדעי כאב.
‫וחיוכך יהיה שמור אצלי ‫כל עוד אני בחיים.
‫שלום, פיה סנדקית.
‫שלום, מפלצת.
‫זו אהבת אמת.
‫מלכי, היא כאן.
‫אנחנו חוזרות לביצות עכשיו?
‫אעשה כל שתבקשי.
‫לא!
‫תפסנו אותה! ‫-מהר, קדימה!
‫תתרחקי!
‫אורורה, תפסיקי להשתולל!
‫תהפוך לדרקון.
‫רוצי, אורורה!
‫תחזיקו אותו!
‫תמשכו את החבל!
‫מספיק!
‫איך זה מרגיש?
‫להיות פיה כזאתי ‫שאין לה יותר כנפיים,
‫בעולם שאת לא שייכת אליו?
‫לא! ‫תהרגו אותה!
‫תירו בה!
‫זה נגמר.
‫מליפיסנט הורידה ‫את חומת הקוצים שלה,
‫והסירה את הכתר.
‫היא הזמינה את אורורה ‫לראות איך היו הביצות פעם,
‫מזמן מזמן, ‫כשמליפיסנט הייתה ילדה, ולבה זרח.
‫כי עכשיו היא שוב הייתה מאושרת.
‫אבל זה לא היה הכול.
‫הנה היא. ‫מהר, הם מחכים.
‫חכו לי!
‫אנחנו מעניקות את הכתר ‫לאורורה שלנו,
‫שלמענה ויתרנו ‫על השנים הכי טובות בחיי...
‫לא משנה.
‫קבלו את המלכה שלכם.
‫אנחנו עכשיו מאוחדים!
‫אז אתם רואים,
‫הסיפור הוא לא בדיוק ‫כמו שסיפרו לכם.
‫ואני יודעת, כי אני זו שקראו לה ‫"היפהפייה הנרדמת".
‫בסוף, הממלכה שלי התאחדה ‫לא בזכות גיבור או רשע,
‫כמו שנאמר באגדה,
‫אלא על ידי מי שהייתה ‫גיבורה וגם מרשעת.
‫וקראו לה מליפיסנט.
‫במאי: רוברט סטרומברג
‫הפקת כתוביות: ‫אולפני אלרום